novinarstvo s potpisom
Radenko Vadanjel
Foto: Tatjana Gromača
Na užarenom tjemenu, u zbunjujućoj tjeskobi, osjećao je mržnju kojoj se nije uspijevao oduprijeti. A ipak, upravo je njoj trebalo zahvaliti na omamljujućem miru i konspirativnoj premoći koja je bujala kao slatkasta omama, usmjerena prema zajedničkom neprijatelju. I bila je spremna ispuniti najljućom zluradošću jedan tako promašen, isprazan život kao što je bio njegov.
Samo je mržnja mogla, brzo i čisto, zaustaviti sumanutu tjeskobu i strahove, kao što naiskap ispijena rakija otklanja žgaravicu. Predvidljivost i sveopći besmisao rata širili su se poput epidemije najgore vrste neprohodnim plavnim terenima između četiri rijeke, duž kojih se protezao njegov zavičaj.
* * *
Umočivši kruh u fišpaprikaš, ispivši gutljaj piva, podrignuo je, mrmljajući nešto o životnim nedaćama.
Da se kojim slučajem pridigao iz toga zgurenog, obamrlog položaja i uspravljen provirio kroz upaljene oči u restoransko ogledalo, ugledao bi nezgrapnu figuru kako se njiše, obuvenu u platnene bijele tenisice iz trgovačkog centra, odjevenu u široke hlače s uzorkom maskirne uniforme, sa šiltericom na kojoj se isticao logotip lokalne poljoapoteke i majicom čija se polutka rasporila na zamišljenom meridijanu koji je presijecao musavi pupak.
Za pečeno odojče jedva da je još bilo mjesta u zategnutoj mješini što se zibala stegnuta u vlastiti obruč, poput okota neke umilne, pospane životinje. Dok je žvakao preostale ostatke hrane sa svečana stola, na tjemenu su mu bridjele dvije debele žile. Njegovom glavom bubrile su duboke vibracije, mučnina i strah kolali su mokraćnim kanalima omotanima donjim rubljem punim vonja ustajale mokraće.
”Imao je trideset centimetara duge kljove, glavu kao ormar, ali nisu ga priznali jer nije bio čist”, mangupski zavaljen, ustoličen na gajbi piva, obraćao se pijanom auditoriju.
”Od kada talijanski lovci znaju za brljanje domaćih i divljih svinja, da su se parile za rata?!” nastavio je povrijeđenim tonom, zaustavljajući poglede na licima onih upućenijih u lov i krivolov.
”A to je bio pravi kapitalac. Ali imao je bijelu mrlju na prednjim nogama. Sve ostalo kao u knjizi. Kapitalac, ljudi!”
”Ni svinje više nisu čiste”, pomirbenim tonom usuglasio se nadlugar, kojemu je cijela predstava bila i namijenjena, da ga se udobrovolji, za neku drugu prigodu, barem što se tiče krivolova na divlje svinje.
”Kada ljude samelje krdo svinja, od njih ne ostane ništa”, ignorirajući miroljubivi ton nadlugara, nervozno je nastavio.
I da ga nije vjenčani kum Pajo ošinuo pogledom kao volovskim bičem, vidno dezorijentiran i obezglavljen mješavinom piva i rakije, izblebetao bi ispred ćudljivog auditorija ribičkog društva priču koju nikako ne bi valjalo spominjati.
Slomljen od pića, još je dugo buljio u nered na stolu, bez naznaka da će se doskora pomaknuti ili nešto izustiti. Snaga, koja ga je pokrenula da otpočne priču koju nikada neće ispričati, jednako se brzo povukla, kao visoki, poplavni vodostaj rijeke, koji za sobom ostavlja pusta dvorišta i nadute strvine krepane živadi i svinja.
* * *
Napomena autora: Tekst ”Priča koja nikada nije ispričana” objavljen je 2013. godine u knjizi ”Mišomor za rođake”, u izdanju izdavačke kuće Fraktura, Zaprešić.
MOŽETE PODRŽATI AUTOGRAF PA I NAJMANJOM MOGUĆOM UPLATOM NA NAŠ RAČUN HR8923600001102715720 (SWIFT/BIC: ZABAHR2X za uplate iz inozemstva) ILI PREKO PAYPAL-A. MOŽETE NAZVATI BROJ 060 866 660 / Tel.: 0,49€ (3,75 kn); Mob: 0,67€ (5,05 kn) po pozivu (PDV uključen) ILI POŠALJITE SMS PORUKU sadržaja PODRSKA na broj 667 667 / Cijena 0,82 € (6,20 kn). Operator usluge: Skynet Telekomunikacije d.o.o., info telefon: 01 55 77 555. HVALA! ZA VIŠE INFORMACIJA KLIKNITE OVDJE.