novinarstvo s potpisom
Željko Porobija
Katkada me stvarno susretne pitanje hoćemo li se ikada osloboditi religije ili ćemo samo nastaviti srljati iz jednog oblika u drugi.
Naravno da ne znam konačan odgovor, ne spadam u one društvenjake koji misle da postoji neka čarobna metoda – poput Marxove dijalektike – koja nam može točno predvidjeti što će se i kako događati u bližoj i daljoj budućnosti.
Samo zapažam određene obrasce, prepoznajem neka kretanja i vidim kako, između ostalog, i sadašnja poplava teorija zavjera poprima elemente jedne nove religioznosti kojoj nedostaje još dosta elemenata da bi to doista i bila, ali je smjer razvoja već sad prilično prepoznatljiv.
”Argumentacija” u teoriji zavjera
Možda da prvo objasnim što to u teorijama zavjere prepoznajem kao religijsko – i što im još nedostaje da bi to postale u pravom smislu te riječi.
Ono prvo – što se prepoznaje i površnim promatranjem – je njihova zajednička skepsa prema znanosti. Ali to nije jednostavna skepsa, to je, ustvari, zamjena znanošću pseudoznanošću.
Koju od blesavih ideja da tu prvo navedem? Možda je najlakši primjer ona o Zemlji kao ravnoj ploči – koju je još u antici vrlo uspješno pobijao jedan Aristotel, a da ne spominjem sav kasniji razvoj kozmologije.
Uglavnom, krenete li čitati tekstove pobornika ideje Zemlje kao ravne ploče, naići ćete na brdo naoko znanstvenih ”argumenata” kojima se pokušava dovesti u pitanje sve ono što smo u kozmologiji naučili posljednjih nekoliko stoljeća.
Naravno, ako ste iole upućeniji u tematiku, ako u srednjoj školi niste sjedili na ušima tijekom sati fizike, geografije i matematike, vrlo lako ćete prokazati nepojmljive šupljine u tim običnim lupetanjima, ali nemojte misliti da ste time završili posao.
Jer teoretičari zavjera mogu u minuti smisliti još sto i pedeset takvih ”argumenata” i naprosto vas ubiti svojom retorikom tako da vama onda samo preostaje ili posvetiti sve svoje vrijeme internetskim prepiskama ili se povući iz diskusije – što je njima sasvim dovoljan dokaz da ste priznali poraz.
Kad presuše argumenti…
Znam, sad ćete se sjetiti onog krucijalnog argumenta koji definitivno okončava sve nebuloze o pitanju oblika Zemlje – a to je brdo svih onih snimki iz (nama najbližeg) svemira koji jasno pokazuju kako naš planet stvarno izgleda.
Tu sad jasnije dolazimo do onog religijskog elementa teorije zavjera: sve te snimke su, ako niste znali, totalna prijevara. Iza sve ove znanosti u koju, je li, naivno vjerujete jer su vam tako ”oprali mozak” u školi nalazi se beskonačno zao um koji vas je prevario.
Ne treba biti velik poznavatelj religije, pa se odmah sjetiti kako je to neka (post)modernija verzija Sotone, mutnog starozavjetnog lika koji je u kršćanskoj teologiji postao arhineprijatelj Boga.
NASA, naravno, mulja jer vrti veliku lovu, ali u toj sumanutoj pseudoreligijskoj slici muljaju i sve ostale svemirske agencije, svi su oni dio iste priče u koju obavezno ulaze masoni, Židovi, Rotschild, iluminati – tko god može poslužiti kao Antikrist 2.0.
Teoretičarima zavjere nije bitno što vi sami možete napraviti balon koji će otići na nekih 30-ak km visine i odande vam jasno pokazati koliko su u pravu kozmolozi od Aristotela (i Aristarha) do Kopernika, Newtona i Hawkinga.
Svi oni šatro znanstveni argumenti zapravo su utemeljeni u toj duboko religijskoj slici stvarnosti u kojoj je sav svijet samo jedna fantazmagorija, obmana nadmoćnog uma utjelovljenog u tajnim organizacijama.
I vama, usput rečeno, postaje jasno ne samo koliko je to religijski nadahnuto nego i to koliko je to pod utjecajem monoteističke religije u kojoj se nikada nije moglo bez neke super moćne suprotnosti Bogu.
Uglavnom, izvedete li onaj eksperiment s balonom, ne dokazujete koliko je ideja o pločastoj Zemlji pogrešna, nego koliko ste vi sami zapravo obuhvaćeni zlom.
I ta primitivna ”ontologija” svijeta kao bespovratno zlog temelj je svega ostalog, a nju ne možete pobiti jer je sama po sebi imuna na bilo kakvu argumentaciju.
Epistemologija svjedočenja
I sva ta navodna ”spoznaja” ne počiva na svim onim argumentima koji kolaju među poluučenim internetskim pukom, ona je, baš kao i monoteizam, utemeljena na svjedočanstvu – netko je nešto vidio i to što je vidio dovelo ga je do jedne nove, dublje spoznaje koju on sada želi objaviti drugima.
Čovjek je pogledao kroz dvogled s talijanske strane Jadrana, vidio našu obalu i odmah mu je postalo jasno da je sva ona priča o okrugloj Zemlji obična laž. I sad u njemu plamti ista ona strast koja je apostole nagonila na širenje evanđelja po svijetu – i neće se smiriti dok svima ne objavi pravu istinu, makar mu se svi rugali ili ga, poput legende o svetom Petru, razapeli s glavom nadolje.
Da biste i vi vidjeli tu istinu koju ovi apostoli novog doba propovijedaju, morate biti čistog srca – a čistog ste srca ako i samo ako prihvatite njihovu verziju stvarnosti.
Za razliku od cjelokupne znanstvene zajednice, od svih medija, koji vas namjerno lažu jer ih plaćaju bankari na čelu s Rotschildom, teoretičari zavjera su po (neizrečenoj) definiciji istinoljubivi i to dokazuju samim ustrajavanjem na besmislenim argumentima.
Oni su, poput kršćana, novorođeni, prihvatili su svjedočanstvo i njihovo glavno sredstvo u raspravi na kraju je čista retorika, pozivanje na promjenu svijesti, na otvaranje srca istini, na zanemarivanje svih protuargumenata.
Njihova je razina svijesti puno viša i, kako mi reče nedavno jedan teoretičar zavjere, morate biti ”176 levela iznad” (zapazite tu retoriku videoigrica) da biste razumjeli ono što vam oni pokušavaju ”dokazati” – odnosno, u što vas oni pokušavaju uvjeriti.
Gotovo pa religija
Teorije zavjere doimaju se poput neorganiziranih pokreta, one nemaju zdanja u koja možete doći i tamo obavljati određene rituale, nemaju hijerarhiju ni izbliza sličnu Crkvi.
Ali ne smijete biti naivni i misliti da tu uopće nema organizacije (kako bi izdavali knjige i razne druge materijale?), a još manje da se tu radi o pukim entuzijastima, makar i potpuno zabludjelima.
Imaju oni itekako jak sustav i veliku zaradu u cijeloj priči, tu se doslovce vrte milijarde dolara.
Osim knjiga, CD/DVD-a, internetskih stranica i sličnih medija ogromni se novci vrte i u realnom sektoru.
Jednostavnije govoreći, kad god vam govore o štetnosti suvremene medicine, lijekova i cjepiva, oni su tu odmah da vam ponude svoje proizvode, a cijena je ”sitnica”.
Još nisu uspjeli sagraditi onako veličanstvene katedrale kakve je Crkva uspjela namaknuti svojim dvotisućljetnim radom – i vjerojatno neće nikada ostaviti iza sebe nešto makar kulturološki relevantno. Ali se osobna bogatstva lagano talože, izvan očiju javnosti koja misli da samo, primjerice, farmaceutska industrija gomila profit.
Uglavnom, ova ”ontologija” svijeta kao zlog, ”epistemologija” iskustva koje se onda svjedoči i ”etika” istinoljubivosti koja zanemaruje i zdrav razum i znanost je jedan grubi, ali za našu svrhu dostatan opis ovog suvremenog fenomena.
I sada u svjetlu tog opisa pokušajte analizirati bilo koju teoriju zavjere – ne samo ideju Zemlje kao ravne ploče – i vidjet ćete kako uvijek izbija ista struktura.
”Jednom je moj prijatelj cijepio dijete i ono je dva tjedna kasnije dobilo autizam” / ”Imam poznanika koji je letio avionom i vidio da iz komore unutar repa izlazi neki bijeli prah” / ”Moj je kolega pokušao objaviti znanstveni rad, ali su ga spriječili urednici koji su svi od reda Židovi” stoji negdje na početku priče – i ispiranje vašeg mozga, odnosno dizanje za ”176 levela”, ako to dopustite, može započeti.
Mene sve to ispunjava pesimizmom, gotovo pa počnem vjerovati da mi iz nekog nejasnog razloga moramo vjerovati u totalne apsurde.
No, onda se ipak sjetim zanemarenih prosvjetiteljskih postulata o zdravom razumu koji ipak svi mi imamo i koji treba odgajati, obrazovati, jačati, pa će se on sam znati othrvati svim religijskim i pseudoreligijskim zabludama.
Premda, kad vidim što se sve pod krinkom obrazovanja pokušava uvaliti današnjim učenicima i studentima te tko sve to vodi na razini države, moj pesimizam postaje još jači, ali to je sada već jedna sasvim druga tema.