novinarstvo s potpisom
Nataša Barolin Belić
Na početku ove moje prve kolumne Terra Sexualis željela bih vas, čitatelje Autografa, pozdraviti i reći da ću (i nadam se – ćemo zajednički) u Terri Sexualis pretresati teme vezane uz seksualnost i seks. Željela bih kreirati mjesto na/u kojem će taj razgovor biti ugodan, koristan i zanimljiv.
Odakle dolazi moj interes za seks kao temu kolumne i/ili razgovora? Ja sam psihoterapeutkinja i seksualna terapeutkinja, imam privatnu praksu u Zagrebu i već dugi niz godina radim s pojedincima i parovima (heteroseksualnima i homoseksualnima) pomažući im u njihovom osobnom rastu i nošenju s izazovima koji im dolaze u život. Velik dio tih izazova je seksualne prirode.
Radeći svih ovih godina s ljudima, imala sam priliku slušati o njihovim teškoćama, mukama, ali i radostima. Gledala sam kako se uspješno nose sa svojim izazovima i kako postaju zadovoljniji, mirniji i sretniji. Ponekad sam gledala kako odustaju jer im se njihova kriza u tom trenutku činila prevelika i preteška da se nose s njom. Srećom, ovih drugih je bilo puno, puno manje nego onih prvih.
Nadam se da će mi moje iskustvo pomoći da pišem o temama koje će pogoditi ono neko mjesto u vama koje traži odgovore ili pitanja o vlastitoj seksualnosti, o seksualnosti u paru, bez obzira na to da li je par heteroseksualan ili homoseksualan, te o tome kako se o seksualnosti govori u našim medijima i našem društvu. Voljela bih da ove kolumne budu mjesto ugodnog susreta s vama i nadam se da ću u tome i uspjeti.
Sjećam se da sam prije nekoliko godina u jednom predavanju spomenula slušateljima kako je slavni američki pisac Raymond Carver jednu zbirku svojih kratkih priča nazvao ”O čemu govorimo kada govorimo o ljubavi”? Tim naslovom bih i ja mogla nazvati ovu svoju kolumnu. Razlika je samo u tome što riječ ljubav zamjenjujem riječju seks.
Zaista, o čemu govorimo kada govorimo o seksu? O čemu mislimo kad izgovaramo tu riječ? Iako se volimo zamišljati kao slobodoumno društvo koje gazi sve tabue i otvara nove granice, u nekim pitanjima smo i dan-danas zakočeni. To je posebno točno kad govorimo o seksualnosti i seksu.
Još kako-tako govorimo o seksualnosti onih drugih, ali kada moramo ili želimo govoriti o sebi i našoj seksualnosti, teško verbaliziramo osjećaje i situacije. Mnoga istraživanja nam pokazuju da su reakcije nemalog broja žena i muškaraca koji se susretnu sa seksualnom smetnjom ili disfunkcijom – negiranje, skrivanje, izbjegavanje tjelesnog kontakta, patnja u tišini.
Ne mora biti tako. Puno puta sam svjedočila lijepim promjenama u životima muškaraca i žena kad se odluče (pro)govoriti o svojoj smetnji i problemu i kad potraže pomoć.
Za primjer ću uzeti jednu mladu ženu koja mi je došla prije nekog vremena i ispričala da ju muči problem nestajanja seksualne želje prema njenom partneru. Ona ga voli, žive zajedno, planiraju brak, no seksualni naboj s njene strane posustaje, topi se. Seksualne fantazije s drugim muškarcima postoje.
Gotovo je očajna. Želi izabrati život s čovjekom kojeg iskreno voli, ali prema kojem njena seksualna želja kopni. Ona to doživljava kao ogroman, prijeteći teret koji sama nosi i jako joj je teško. Odlučila se otvoriti i porazgovarati sa mnom jer ne želi ući u brak tako opterećena i puna strahova.
Pokušajte se staviti u njen položaj – volite svog partnera ili partnericu, sretni ste u vezi s njim/njom, a osjećate kako vam je sada teško osjetiti seksualnu želju prema njemu/njoj. Bili ste vjerojatno nekad u takvoj situaciji ili možda baš sad osjećate sličan izazov? Da li biste razgovarali s partnericom/partnerom o tome?
Većina ljudi ne bi lako ili ne bi uopće govorila o tome. A baš je razgovor s partnericom ili partnerom ono što često određuje kvalitetu seksa u vezi. Seks je u početku spontan, čest, ekstatičan, no kako vrijeme prolazi, kako se sve više navikavamo jedno na drugo, seks izgubi svoju početnu spontanost i lepršavost.
Kažu stručnjaci da seks u dugogodišnjim, monogamnim vezama, naročito ako su tu i djeca, nema puno veze sa spontanošću. Treba se oko njega malo angažirati, prizvati ga, stvoriti atmosferu da se pojavi. Da bi bilo tako, razgovor može puno pomoći. No, nije svaki razgovor o seksu ugodan, motivirajući, zavodljiv.
Razgovor o seksu u situaciji koju sam navela kod ove mlade žene nije jednostavan ni ugodan. Što reći, kako započeti takav razgovor? Ma, možda mislite: jednostavnije je preskočiti seks kao temu i nadati se da će se situacija srediti ”sama od sebe”.
Ako malo dublje pogledamo u sebe, znamo da se stvari ne rješavaju same od sebe ili da se to događa tako rijetko da nije ni bitno. Najvjerojatnije, a kad se radi o smanjenoj seksualnoj želji, sigurno je da se ništa neće riješiti samo od sebe. Treba nešto hrabrosti i dovoljno želje da se seks i veza obnove i treba početi razgovarati.
Seks kao tema može pokrenuti burne emocije, predbacivanja, preispitivanja, krivnju. Naglasak je na onom ”može pokrenuti”, a važno je uočiti da, ako je nešto pokrenuto – nije mrtvo. Seks o kojem se u vezi govori je živ, makar ponekad taj razgovor bio malo težak.
S druge strane, ne razgovarati znači dati prostora izbjegavanju, monotoniji i besperspektivnosti u vezi. Ne razgovarati znači pristati na to da nam seks u vezi nije živ i poticajan. Ne razgovarati može značiti i da smo okrenuli leđa početnoj napaljenosti i užitku koji smo osjećali.
Dijalog može biti, najčešće i jest, velika i pozitivna prekretnica u odnosu, može pokrenuti istraživanje o onome što nas muči i zajedničko traženje nečeg novog. Nešto novo u vezi je, kaže Esther Perell, poznata seksualna terapeutkinja, ono što će osvježiti vašu želju. Da biste smislili nešto novo, dopustite si maštati. Prvo svatko sam, a onda, kada budete spremni, zajednički maštajte i tražite što bi vas oboje radovalo i izazvalo vam užitak.
Mlada žena iz moje priče je nakon nekoliko naših susreta razgovarala sa svojim partnerom. Bila je puna straha, ali nije željela s tim teretom ući u brak. Na sljedećem satu, na koji je došla sa širokim osmijehom, mi je rekla da ju je partner stvarno iznenadio. Jako pozitivno je prihvatio njenu inicijativu za razgovorom, nije se šokirao kad je čuo da ona osjeća da joj nestaje želja prema njemu, nije se ni naljutio, što je ona očekivala, već joj je rekao da je i sam ponekad osjećao isto prema njoj. No, kaže, svaki puta bi mu se želja opet vratila.
Ona je osjetila veliko olakšanje kad je čula njegovu stranu, kao da joj je ogroman teret pao s leđa i rasplakala se od izmiješanih osjećaja – olakšanja, otpuštanja straha, osjećanja nade. Rekla mi je da sad ima puno nade u njoj da će biti sve u redu s njenom željom.
Ovo je jedan primjer koji je brzo i jednostavno dobio sretan trenutak (namjerno ne kažem sretan kraj). Nisu svi primjeri takvi, ali nadam se da će ovaj biti dovoljno poticajan da i vi poželite imati seks kao temu u svom životu.
***
Nataša Barolin Belić
Gestalt psihoterapeutkinja, EAGT, ECP
Seksualna terapeutkinja
www.barolinbelic.com
natasa@barolinbelic.com
GSM: +385 (0) 95 57 35 562