novinarstvo s potpisom
Bosansko je srednjovjekovlje čudesan predio u povijesti tisuću godina stare države Bosne i Hercegovine. Najosebujnija osoba toga perioda je svakako kraljica Katarina Kosača u čije vrijeme stolovanja se bosanska država prostirala na Jadranu (morska granica) sve od Boke do Zadra!
Četvrtog veljače navršilo se pet godina od smrti akademika Predraga Matvejevića. Profesor rimske La Sapienze, pariške Sorbone i Sveučilišta u Zagrebu, ovaj je rođeni Mostarac, član Prodijeve Komisije mudraca za Mediteran, autor iznimnog i intrigantnog književnog opusa. U književnosti se najavljuje monografijom o Jean-Paulu Sartru 1965.
Pisati danas o knjigama vrijedi samo u dva slučaja: kada autor prikaza knjigu doživi kao istinsko umjetničko djelo ili kada određena knjiga ima bitnoga utjecaja na moguću promjenu svijesti dok njen sadržaj ima katarzičnu ili iscjeliteljsku funkciju.
Punih osam godina bio sam intendant Narodnog pozorišta Sarajevo. Naslijedivši svoga sveučilišnog profesora, akademika Tvrtka Kulenovića, naravno, bio sam počastvovan pozicijom rukovođenja Operom, Baletom i Dramom ”Kuće na Obali”, u kojoj je svoj koncertni program izvodila i Sarajevska filharmonija, što je, dakako, trebalo dodatno koordinirati.
U Tuzli sam upoznao čudesnog, renesansnog čovjeka, Envera Mandžića. Ovaj tekst ne nastaje zbog njegove temeljne struke, a Mandžić je doktor iz oblasti rudarstva i geologije. Znanstveni radovi i prilozi simpozijima u Kanadi, USA, Velikoj Britaniji, Portugalu, Španiji, Francuskoj, Italiji, Švicarskoj, Nizozemskoj, Finskoj, Njemačkoj, Čehoslovačkoj i Mađarskoj, promovirali su ga u redovitog člana Akademije nauka […]
Ovih se dana navršilo dvadeset osam godina od tragičnog događaja – rušenja Starog mosta u Mostaru. Tada mi niko nije mogao reći usred Sarajeva pod opsadom, ali poslije rata mnogo puta sam čuo da su svi koji su ga ikada vidjeli, a tada živjeli širom svijeta, plakali kao da im je umro najrođeniji rod. Stari […]
Kao dječak, rastući u Hercegovini rano sam postao ostrašćeni pristaša dalmatinske šansone. Ta čarolija zvuka koja je neminovno nosila miris mora i bilja što rese mu obale, postajala je iz dana u dan, iz godine u godinu, zvučnom kulisom koja je bila svakodnevica, ma šta da sam radio, ma čim da sam se zanimao…